Medevac 239, stanna där. Kontrollerar färdtillstånd.
Tillstånd att fortsätta.
UTEGÅNGSFÖRBUD GÄLLER 11 TIMMAR 38 MINUTER KVAR
TOLV TIMMAR TIDIGARE
Utegångsförbudet är över. Det är tryggt att lämna era hem.
Kvällens utegångsförbud börjar klockan 19.00.
Tack för ert tålamod och er förståelse.
UTEGÅNGSFÖRBUD GÄLLER EJ 10 TIMMAR 27 MINUTER KVAR
Jag kommer för sent till jobbet.
Tror du att det blir lopp ikväll?
- När erbjöd de oss övertid sist? - Det har aldrig hänt.
Precis. Det måste bli av ikväll.
Jag ska laga en stor currygryta, samla grabbarna och se det på nätet.
Du kommer att dricka en flaska vin ensam och sen somna.
Jag tänker inte ta ett dubbelpass.
Är man så dum att man kör street race förtjänar man inte att bli räddad.
Dubbelturbo, direktinsprutning.
400 kilowatt, hög maxfart och linjärt vridmoment.
3,8-liters V8-motor, sjuväxlad låda med dubbelkoppling.
Lita på bilen. Det är stans snabbaste.
Varför tar de in på oss?
- Den här bilen är grym! - Den är inte direkt diskret.
- Långsam och stadig vinner inga lopp. - Om vi nu tar oss till startlinjen...
Jag fick ut dig, eller hur?
- Var är lådan? Den var där nyss. - Oroa dig inte. Jag har den.
- Helvete! - Nej, inte idag.
Måltavlan är på väg till A40-överfarten.
Centralen till 249, bekräfta status.
- Överfarten är säkrad. - Uppfattat.
Håll i dig!
Nåja... De skjuter åtminstone inte på oss längre.
Glöm inte lådan.
Förlåt! Är alla oskadda?
Är den här din, tjejen?
- Varsågod. - Tack.
- Där är du! - Kom igen, innan de kommer hit!
Kom igen!
Han heter Michael Garwick. Han rymde från Brookeheath för fyra timmar sen.
Han undgick att gripas efter en biljakt i hög fart.
Ge mig varje vinkel från varje sekund på varje kamera där han försvann.
Det här är kallt. - Jag struntar i hur ni gör.
Vi måste hitta honom och kväva det här -
- innan det blir en jävla skitstorm. Några frågor?
Okej, sätt igång.
- Har ni fått en kopp te, mr Donahue? - Det är bra, tack.
När våra kunder vill avsluta sina konton -
- vill jag kolla att de är nöjda med vår service.
Ja, väldigt nöjd.
Om ni ska byta bank kan jag ordna med en överföring.
Nej, kontanter blir bra.
Är allt som det ska, mr Donahue?
Jag frågar bara, för om det är nåt så kan ni berätta för mig -
- så löser jag det på ett diskret sätt.
Jag vill bara ta ut alla pengar från mitt konto.
Det finns väl inget som kan hindra mig från det?
Inte alls. Det är er ensak.
Då gör vi det, tack...
Centralen till 239, var är ni? Den skottskadade är medvetslös.
Vi är två minuter bort. Var det inte en trafikolycka?
Bilkrock, skottlossning... Kan de bestämma sig?
Kan de bara sluta skjuta folk?
På ingång!
- Håll er undan. - Hör ni mig?
Hon har hjärtstillestånd.
Vi måste ge henne elchocker.
- Kommer mamma att dö? - Inte om vi får bestämma.
- Fria luftvägar. Ventrikelflimmer. - Laddar.
Undan. Elchock.
Undan. Elchock!
Laddar. Kom igen!
Hon är död, Kaye.
Hon är död.
Hon avled klockan 15.22.
Skickar ni blanketten eller ska jag skriva på nu?
Nej, vi skickar den.
- Jag beklagar. Vi försökte verkligen. - Mamma!
- Gick det bra? - Ja, allt gick bra. Allt gick bra.
- Du glömde inte sparkontot? - Allt är där. Varenda penny.
Det skulle gå till deras utbildning.
Saker har förändrats. Allt har förändrats.
Se så... Kom hit.
Vi gör det rätta, Jen. Det lovar jag.
- Var är Roman? - Han försöker packa om i bilen.
Han har hittat ett sätt att få plats med Brutus.
- Vi skulle ju inte ta med honom. - Roman har visst kommit på ett sätt.
- Okej. - Roman?
- Hej, pappa. - Vad har du gjort?
- Det var lite som Tetris, men titta. - Vi kan inte ta med honom.
Det finns plats!
- Vi ska inte ut på campingsemester. - Det vet inte han. Eller hur, Brutus?
- Han är en hund, Roman. - Han ingår i familjen.
Han vill följa med.
- Mamma är inte motvillig... - Jag pratar inte om mamma.
Hon har inte sagt nåt, va?
Vi diskuterade det aldrig. Du bara bestämde. Du frågade aldrig mig.
Om ni vill åka - okej. Då flyttar jag in hos Zane.
- Du får inte flytta in hos Zane. - Varför inte? Vi har ju sex.
Vi måste hålla ihop. Er far har bestämt det här.
Risken är större att dö i lunginflammation -
- än de bli uppäten av de där.
- Många dör i lunginflammation. - Det här handlar om frihet.
Du tror väl inte att ön finns på riktigt?
- Vi måste tro på det. - Ön finns. Max Larssen är verklig.
Vad är det för föräldrar som gör så här? Ni är sinnessjuka.
Det är bara sinnessjuka som tror att alla andra är det.
Det är en lögn. En myt.
Det är som att tro på jultomten eller tandfen.
Det är bara en idiotisk tävling där samma sak händer - folk dör.
Lita på oss. Vi måste göra det. Vi har inget val.
Du är min dotter. Du ska följa med - slutdiskuterat.
Du letar efter nåt som kan matcha McLaren-bilen.
Det är som att leta efter en stor kalkon kvällen före jul.
Kan du hjälpa oss eller inte?
Varför skulle jag hjälpa er?
När jag behövde din hjälp svek du mig. Sånt glömmer jag inte.
Jag uppskattar machostuket, men vi behöver en bil.
Bestäm dig för om du tänker hjälpa oss eller inte.
- Jag gillar dig. Du har stake. - Tack.
Bilar krockar, eller hur? Det vet du bättre än nån annan.
Sånt händer.
Ni behöver en bil...
Jag ska försöka få fram en bil till skymningen, men så här är det...
Oavsett vad ni önskar er kan ni bara få två av tre saker.
Ni vill helt klart ha en snabb bil.
Jag vet att ni vill att den ska vara bra.
Förväntar er bara inte att den kommer att bli billig.
Ta hand om er. Vi ses.
- Ska de där två tävla? - Det är deras plan.
Vi behöver bara gömma oss några timmar.
Det är en dålig idé. Vi har redan haft en bilolycka idag.
Du kommer inte att tro det här...
Jag är i trakterna och undrar om vi kan komma förbi?
Innan vi överlämnar pengarna...
...vill vi gärna se varorna, tack.
Där har ni den. Kör mot friheten.
- Jag antar att det är 250 000 där. - Ja.
Håll i den där.
Det har varit ett nöje att göra affärer med er, mr Donahue.
Vänta lite, pappa.
Borde vi inte kolla upp den?
- Skulle det... gå bra? - Varsågod.
Det är inte rätt.
- Det var inte vad vi kom överens om. - Vad pratar du om?
Det är bara ett tomt skal. Det finns ingen hårddisk inuti.
- Den är värdelös. - Är det bara skit, menar du?
Säg det rakt ut - det är skit!
Vad då? Det är bara...
Okej, men så är det. Det är bara skit.
Självklart. Den är helt värdelös! Smart grabb.
Men vet du vad? Ibland spelar det ingen jävla roll om man är smart.
Nej, nej!
Du känner inte mig och jag känner inte dig.
Men låt mig säga dig en sak.
Jag ser mig själv, i normala fall...
...som en väldigt balanserad kille.
Men ikväll ska jag riskera allt jag har, allt som är bra i mitt liv -
- för att ta oss ut ur landet.
Jag är beredd att göra vad som helst för att göra det till verklighet.
Vi hade en överenskommelse.
Du har redan fått pengarna.
Ge oss det vi kom hit för så kan vi gå härifrån.
Okej?
Ge honom lite.
- Vill du att jag ska kolla den? - Jag tror inte att vi behöver det.
Kom nu.
Hur gammal var hon? Åtta år? Nio?
Jag vet inte. De hittar en morbror eller moster.
Tror du att den där McLaren-bilen skulle tävla?
Inser du hur känslokall du låter nu?
Det är en strategi. Jag gråter inombords.
Såg du bilderna från förra året? Rio de Janeiro.
Det är otroligt. Rena blodbadet.
De här människorna är sinnessjuka.
- "Kör mot friheten." - Friheten har alltid ett pris.
- Förlåt, var du cynisk nu? - Det är bara en strategi.
Du kommer inte att tro det här...
Jag är i trakterna och undrar om vi kan komma förbi?
Är allt som det ska?
Nåt jag kan göra...?
Ja. Täck upp åt mig.
- Är allt som det ska? - Ja, varför skulle det inte vara det?
Jag vet inte. Det känns väl konstigt att vara tillbaka här.
Inte alls konstigt.
- Tycker du att det känns konstigt? - Nej.
Det är helt normalt.
Det där, å andra sidan...
Vem är det?
Herregud... Mamma?
Kaye.
Hon är superkänslig för ljus.
Vad har hänt med henne?
Jag trodde att hon var död.
FEM ÅR TIDIGARE
Han var med om en bilolycka nyligen. Såret har inte läkt.
Det finns nästan ingen ärrvävnad. Han är ung.
- Han hade oklanderlig hälsa. - Såvitt vi vet.
Hans journal är inte så detaljerad. Han har inte ens uppgett hemadress.
- Behövs inte en psykologisk profil? - Jag är inte här för att bedöma.
Jag är här för att hjälpa honom gå igen.
Välkommen till Kilorans mottagning, mr Garwick.
Jag hoppas att resan gick bra.
Normalt.
Inte normalt.
Vet du vad? Du kan sluta nu.
- Vi måste bedöma vad du kan känna... - Vill du veta hur jag känner?
Som om livet är över.
Tror du att jag kommer att kunna gå igen?
Du hade inte erbjudits en plats om det inte fanns en chans.
Dr Newman är en av de bästa på området.
Men du måste göra precis som jag säger. Okej?
Ja, okej...
Slappna av. Det gör inte ont.
Så hon är smittad...
Förstår hon fortfarande vad du säger?
Ibland - helt klart. Resten av tiden...
Jag vet inte riktigt.
Varför sa du inget?
Jag försökte. Jag visste inte hur.
- Tror du att hon kan bli bättre? - Jag vet inte.
Hon sökte efter ett botemedel när hon insjuknade.
Jag studerar henne och försöker avsluta det hon påbörjade, men...
Ingenting, va?
Jag ska ge henne nåt att sova på.
Du kan väl gå in och... prata med henne innan du går.
Vad ska jag säga?
Säg vad som helst. Berätta om ditt liv.
Prata med henne.
Det är skönt att se dig igen.
Jag är förbluffad över att de släppte dig.
- Brookeheath har urartat... - Det gjorde de inte.
Ruby fritog mig i morse.
Du får inte vara här. Ingen får upptäcka henne.
Du borde inte... vara här.
- Brookeheath letar efter dig. - Bara några timmar.
Om de kommer hit hittar de henne. Det kan jag inte tillåta.
Hon är min mamma, Michael. Hon är allt jag har.
Och du ska köra... Givetvis ska du köra.
Vi ska ta oss härifrån, Kaye.
Pappa!
Startkoordinaterna är här!
Okej. Nu gäller det.
- Minns du när vi flyttade in? - Koordinaterna är här.
Vi fick plats med allt vi ägde i bilen.
- Nu gör vi om samma sak. - Vi startar i söder.
Jag antar att vi kör norrut.
Alice Springs, Jakarta, Brasilien. Varje lopp var längre än föregående.
Vi ska nog så långt norrut som möjligt.
Jag vet att du försöker få ihop det, men vi kanske ska vara realistiska.
- Vad menar du? - Stanna här.
- Vi kan inte stanna här. - Meg kan göra det.
Hon har inte gjort nåt fel. Ingen av oss heller.
De kommer att hämta honom. Vår son.
Det är bara en tidsfråga. Då kommer de att föra bort honom.
- Han raderade ju allt! - Inget raderas, Jen.
Allt sparas nånstans. De kommer att hitta det.
De för bort honom och sen ser vi honom aldrig mer.
Vi håller ihop, oavsett vad oddsen är.
Jag är bara rädd. Jag är så rädd...
Det är klart att du är. Det är vi allihop.
Om vi håller ihop så lovar jag att vi klarar det här.
Utegångsförbudet börjar om tio minuter.
Återvänd genast till era hem.
Utegångsförbudet är till för er säkerhet.
Att bryta mot utegångsförbudet är ett allvarligt brott.
Tack för ert tålamod och er förståelse.
Vi sa till gryningen.
- Du skulle fixa nåt till gryningen. - Ja, angående det där...
Det var svårare än jag trodde att fixa kärran du behöver.
Du ska köra, eller hur? Du lurade mig.
Jag ska inte ljuga för dig, Michael.
Jag ska bli far igen och sånt får en att omvärdera sina prioriteringar.
- Det var det rätta, älskling. - Ja...
Fan...
Gå längst in i huset.
- Det är dem. - Jag sa ju det.
- Gör som jag säger. - Det är dig de söker. Ge mig den.
- Stick nu! - Fan.
Vem är det?
- Michael Garwick. Var är han? - Jag vet inte vad du pratar om.
Jag tänker fråga en gång till.
- Var är Michael Garwick? - Det är bara jag här.
Försök igen.
- Vänd upp och ner på stället. - Sir.
Ni får inte gå in där!
Öppna dörren.
Kvinnan är smittad.
- Hon är min mor. - Inte nu längre.
Det var nog det sista.
Roman, kan du göra en sista koll?
Vad är det? Vad är det som är fel?
Hon sa åt mig att inte säga nåt, men också att hon älskar dig...
- När sa hon det? - För några minuter sen.
- För guds skull... - Megan!
Meg! Kom in, det är farligt här ute!
- Kan vi prata om det? - Du vägrade att lyssna.
- Kör, Zane. - Du skulle bara våga, Zane.
- Jag menar allvar, Meg! - Herrejisses, det här är så pinsamt.
Meg, hör på...
Det finns saker du inte känner till, som vi inte har berättat.
Ni tycker att allt är mitt fel, men stanna bilen och kom in...
- ...så ska jag förklara. - Gasa på.
Jag ber dig, Meg. Sluta nu!
- Öka farten lite och bromsa. - Meg!
Meg! Kom igen, jag menar allvar!
Pappa?
Är du oskadd?
Glasögonen gick sönder.
Pappa? Pappa?
Roman! Vad gör du?
Kom!
Det hade inte hänt om det inte vore för mig.
Större risk att dö i lunginflammation...
- Om det är nåns fel så är det mitt. - Det är ingens fel.
Det spelar ingen roll vad ni tror eller vad nån har gjort.
Vi håller ihop. Det var det sista er far sa till mig.
Om vi håller ihop kan vi klara det.
Inte utan pappa.
Jag menar... Vem ska köra?
Jag kör.
Jag är glad att du följer med.
Är det för att du vill se mig dö fruktansvärt och våldsamt?
- Nej... - Zane?
Vänta!
Här borta. In med dig!
- Duktig pojke! - Kom hit, Brutus.
Duktig pojke, sätt dig ner.
- Jag är hemskt ledsen. - Nej, låt bli.
Säg ingenting.
FEM ÅR TIDIGARE
- Är han förberedd och införstådd? - Ja.
- Tror du att det är ofarligt? - Ja.
Du kanske kan återfå viss känsel.
Chanserna till ett fullständigt tillfrisknande är... små.
Jag accepterar riskerna. Vad har jag att förlora?
Du tycker om honom, eller hur?
Han är envis, vårdslös och kluven inför sin framtid.
Låt inte dina känslor fördunkla ditt omdöme, Kaye.
Du måste vara klar i skallen.
- Det kommer att gå bra. - Det vet du inte.
Jo, det gör jag.
Lita på mig.
Jag vill fråga dig en sak, Kaye.
Du kommer att vilja säga nej, men jag vill att du överväger det.
- Du får inte min ambulans. - Den är som byggd för det här loppet.
Du var med från början.
Du är vår bästa chans till att hitta ett botemedel.
- Du får inte fly. - Jag flyr inte.
Det är precis vad du gör.
Kör oss till startlinjen.
- Varför skulle jag göra det? - Okej, vänta...
Ja, jag är på flykt från Brookeheath.
Jag måste ta mig till ön. Det är människor där.
Forskare som letar efter botemedlet.
Om jag kan ta mig dit kan jag hjälpa dem att hitta det.
Det är sanningen, Kaye.
Tror du på ön?
Den är verklig. Jag känner det.
Det betyder inte att den finns.
Jo, det gör det.
Det skötte du snyggt, Kaye.
Du skötte det snyggt. Jag trodde inte att hon skulle köpa det.
Är du här i egenskap av sjukvårdare?
Det kommer att krävas mer än en ambulans för att städa upp här.
Visst är det vansinnigt?
- Deltar du i loppet? - Visst.
Kör mot friheten, eller hur?
- Ja... Lycka till, antar jag. - Detsamma.
Tack, Kaye. Vi står i skuld till dig.
Kaye. Har du glömt nåt?
Kaye. Nycklarna.
Vi kommer inte långt utan dem.
Ändrade planer.
Jag kör.
- På allvar? - Ni behöver all hjälp ni kan få.
- Vill du verkligen göra det? - Det är mitt fordon, mina regler.
Regel nummer ett: jag kör.
- Jag kör bättre... - Jag kör.
Regel nummer två: det jag säger gäller, om jag inte säger nåt annat.
- Var det allt? - Nej, det var det inte.
Den tredje och sista...
Vad som än har hänt innan...
Jag vill inte bli osams om det.
Jag har haft en dålig dag, Rubes. Ett par dåliga år, faktiskt.
Förlåt att jag inte sa nåt om mamma.
Oavsett vad du tror så har jag saknat dig.
- Jag har verkligen saknat dig. - Ja... Detsamma.
Vi kan klara det här, Kaye. Det svär jag på.
Gå till era fordon. Loppet börjar om en minut.
Vad är det som händer?
Se er omkring just nu.
Det finns en sak som alla här har gemensamt: oresonlighet.
Men det är mer än så. Ni har inte bara valt bort...
...varelserna och utegångsförbudet...
...och de medföljande reglerna och restriktionerna.
Nej, ni gick längre än så. Ni valde det här.
Inget med det här loppet är lätt.
Men det kommer att vara värt det.
Mot slutet av kvällen kommer ett team att följa med mig till en plats-
- där ni kan sitta ute på kvällen och blicka mot stjärnorna.
En plats utan varelser. En plats med hopp.
Lycka till, gott folk. Kör mot friheten.
- Tio... - Vänta!
...nio...
...åtta...
...sju...
...sex...
...fem...
...fyra...
...tre...
...två...
Krossa.
...ett!
Text: Joakim Sandström www.sdimedia.com